Стоїть малюк, закривши оченята, На личку рана, куртка вся брудна, Де дівся дім, де іграшки поділись? Де ліжечко, в якому тихо спав? Де теплий плед, під ним із татом грілись, Коли мороз за носика щипав. Де книжечка із добрими казками? Машинки, ними грався з дідусем. А де усе, що так любила мама? Куди, скажіть, поділося усе? Стоїть малюк, не може зрозуміти, Що він зробив поганого комусь. Чому сидять заплаканії діти, І стогне чийсь згорьований татусь. Бабуся в крик і падає на землю, Благає всіх: "Рятуйте, поможіть!" Бо десь отам, у цій руїні темній Її донька з онуками лежить. Це будуть перші згадки із дитинства: Руїни, сльози, страх і крик людей. Навіки закарбується це звірство У душах всіх скалічених дітей.
У перший день літа відзначається Міжнародний день захисту дітей. Цього року ця дата сумна, адже в Україні російські загарбники порушили всі права дітей і вже вбили 483 малюків, 989 важко поранили, 19,4 тис. депортували, а ще 394 дитини зниклі безвісти. Ця статистика жахлива. Пам’ятаємо кожну дитину, помстимося за кожну загублену безвинну душу.