Людині потрібно: щоб її любили, розуміли, визнавали, поважали: щоб вона була комусь потрібна і близька: щоб у неї був успіх - в справах, навчанні, на роботі: щоб вона могла себе реалізувати, розвивати свої здібності, самовдосконалюватися, поважати себе.
Вчені виявили і довели кілька важливих фактів. По-перше, вони відкрили, що самооцінка сильно впливає на життя і навіть долю людини. Так, діти з низькою самооцінкою, але цілком розвинуті, гірше вчаться, менш успішні потім у дорослому житті. Інший важливий факт: основа самооцінки закладається дуже рано, в найперші роки життя дитини, і залежить від того, як з нею поводяться батьки.
Загальний закон тут простий. У дитинстві ми дізнаємося про себе тільки зі слів до нас близьких.
Позитивне ставлення до себе - основа психологічного виживання, і дитина постійно шукає і навіть бореться за нього.
На щастя, з маленькими дітьми батьки більш ласкаві і уважні. Але в міру дорослішання дитини «виховна» струна починає звучати все сильніше, і часом ми перестаємо дбати про те, що ж накопичується в її «скарбниці» самооцінки: світлі дари нашого тепла, прийняття і схвалення - або тяжкі камені криків, критики, покарань.